Ценоморфічний аналіз флори суходільних луків Лівобережного Лісостепу, як показник ступеня їх трансформації та здатності до самовідновлення - Сіра, О.Є.; Гамуля, Ю.Г. (ХНПУ ім. Г.С.Сковороди, 2016)
Досліджені особливості ценоморфічної структури фітоценозів суходільних луків на типових ділянках та по узбіччям доріг поблизу с. Гайдари (Зміївський район, Харківська область). Наведені результати флористичного, фітоценотичного, геліоморфічного та гігроморфічного аналізів, та порівняльного ценоморфічного аналізу флори суходільних луків та придорожніх угрупувань. Встановлено, що флора суходільних луків території дослідження нараховує принаймні 120 видів із 28 родин судинних рослин. Провідними родинами є Asteraceae, Poaceae, Fabaceae, Rosaceae, Lamiaceae, Scrophulariaceae, Apiaceae, які складають 68 % всієї флори. Виявлено, що флора типових ділянок суходільних луків більш різноманітна за видовим складом та числом родин ніж флора ділянок придорожніх угрупувань. Встановлено, що структура трав’янистої флори суходільних луків території дослідження змінюється разом зі зростанням ступеню порушення фітоценозів внаслідок зростання антропогенного навантаження. Ценоморфічний аналіз рудеральної фракції показав, що у складі бур’янів суходільних луків, група Ru складає 32 %, RuPr – 17 %, StRu – 15 % та PrRu – 9 %. Серед бур’янів придорожніх угрупувань, найбільшу роль відіграють Ru – 55 %, RuPr – 14 % та StRu – 7 %. Такий розподіл рудерантів на придорожніх місцезростаннях показує не лише доволі сильну порушеність фітоценозу, а й велике різноманіття природних умов, що формуються на ділянках вздовж доріг. Встановлено, що флора як типових, так і придорожніх ділянок суходільних луків в околицях с. Гайдари ще доволі багата флористично, та, за умов певних природоохоронних заходів та регулювання режиму землекористування, здатна до відновлення природної структури типових для регіону суходільних луків.
Keywords: флора; ценоморфічний аналіз; суходільні луки; придорожні угруповання