Публічне управління розвитком соціальної інфраструктури сільських територій України - Оробей, Віктор Вікторович; Оrоbеі, V.V. (Харків : Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна, 2024)
У дисертаційній роботі вирішено наукове завдання, що полягає в обґрунтуванні теоретичних засад і розробленні практичних рекомендацій з удосконалення публічного управління розвитком соціальної інфраструктури сільських територій України. Запропоновано концептуальну модель формування стратегії антикризового публічного управління розвитком соціальної інфраструктури сільських територій України, що спрямована на розроблення антикризових механізмів і заходів, які передбачають комплексне вирішення проблем внутрішнього характеру інфраструктурного розвитку, ефективне використання потенціалу сільської громади з метою підвищення якості життя селян, враховуючи прийняті на державному рівні соціальні стандарти. Модель адаптовано до обласного рівня управління. В її основу покладено принцип територіально-просторового управління сільським розвитком та визначено алгоритм розробки і реалізації стратегії антикризового управління розвитком сільської соціальної інфраструктури, що складається з двох етапів – планування та реалізації. Кінцевим результатом стратегії антикризового публічного управління у даній моделі є досягнення стану бажаної структури соціальної інфраструктури українського села, що складається з двох функціональних блоків – соціокультурної інфраструктури та інфраструктури життєзабезпечення сільських територій, у складі яких в окремий блок виділено об’єкти критичної інфраструктури, які мають важливе значення для підтримки життєво важливих соціальних функцій території.

In the dissertation work, the scientific task of substantiating the theoretical foundations and developing practical recommendations for improving public administration of the development of social infrastructure in rural areas of Ukraine has been addressed. A conceptual model for forming a strategy of crisis management in public administration of the development of social infrastructure in rural areas of Ukraine has been proposed. This model is aimed at developing crisis management mechanisms and measures that envisage a comprehensive solution to internal infrastructure development problems, efficient utilization of the potential of rural communities to enhance the quality of life of villagers, taking into account the social standards adopted at the state level. The model has been adapted to the regional level of administration. It is based on the principle of territorial-spatial management of rural development and outlines an algorithm for developing and implementing a strategy of crisis management in the development of rural social infrastructure, consisting of two stages – planning and implementation. The ultimate goal of the crisis management strategy in this model is to achieve the desired structure of social infrastructure in Ukrainian villages, consisting of two functional blocks – socio-cultural infrastructure and infrastructure for ensuring the vital functions of rural areas, within which a separate block is allocated for critical infrastructure objects that are essential for supporting the vital social functions of the territory.
Keywords: публічне управління; децентралізація; органи публічної влади; управлінські компетентності; сільські території (розвиток, сталий розвиток, смарт село); територіальна громада; сільська соціальна інфраструктура (інфраструктурні об’єкти); стратегічне планування розвитку територій; сільське населення; екологічна і соціальна сфери; соціальний захист; людський капітал (соціальні інвестиції, демографічне прогнозування); зайнятість населення (несільськогосподарські види зайнятості); якість життя населення; післявоєнна відбудова населених пунктів (стратегія, проєкт, принципи, підходи); public administration; public authorities; decentralization; managerial competencies; rural areas (development, sustainable development, smart village); territorial community; rural social infrastructure (infrastructural objects); strategic territorial development planning; rural population; environmental and social spheres; social protection; human capital (social investments, demographic forecasting); employment of the population (non-agricultural employment); quality of life of the population; post-war reconstruction of settlements (strategy, project, principles, approaches)